Där ska sjukhuset ligga. Det blir norrläge, i skogsdungen där.
Skolan och konstcentret ska ligga där.
Det blir centralt, bland bostäderna.
Utmärkt. I den här takten kan fler kolonisatörer komma om ett halvår.
Jag avundas er verkligen. Vilken vacker plats att slå sig till ro på.
Du är väl inte en sån som slår sig till ro?
-Inte? Hurdan är jag, då? -En rastlös själ. En äventyrare.
Ni pionjärer är väl också äventyrare?
Det stämmer. Men vi vill dessutom sätta bo.
Nya världar är spännande. Glädjen är att få göra dem till hem.
Intressant. Jag vill gärna prata mer om det här.
-Middag i kväll? -Det blir ransonen i mitt tält då.
-Har du inte fått nån replikator än? -Nej.
Men jag har sparat min torkade kycklinggryta med curry.
Den passar nog bra till vinet som jag råkar veta att du har med dig.
-Det här låter bättre och bättre. -Och som du vet...
...är mina desserter mycket minnesvärda.
Det är det bästa med middagen.
Will, Carmen. Vi har sett ritningarna för sjukhuset. Det får en bra plats.
När Enterprise återvänder får vi sätta i gång med det.
-Har ni börjat bygga redan? -Nej, vad är det där?
Jag känner inte igen ljudet. Det kommer ovanifrån.
Will, vad är det?
-Data, hur söker vi lättast skydd? -I grottorna som ligger öster ut.
Samla ihop alla. Vi vet vad det här är.
Rymden - den sista utposten.
Detta är rymdskeppet Enterprises resor.
Dess uppdrag är att utforska främmande nya världar.
Att söka efter nya livsformer och nya civilisationer.
Att med djärvhet färdas dit där ingen tidigare varit.
Skynda er!. Följ dem! Skynda på nu!
Håll ihop! Den här vägen!
Will! Hjälp oss!
Data!
Carmen!
Det är någon sorts störning vid utposten på Melona 4.
-Vadå för störning? -Jag vet inte. Ett åskväder, kanske.
Försök att kontakta kolonin.
Jag får inget svar från Melonakolonin.
Men störningen i atmosfären ökar.
-Hur långt är det dit? -I den här farten tar det 27 timmar.
-La Forge här. -Får du in något från Melona?
Ja. Det är något konstigt på gång. Våldsamma störningar i atmosfären.
Fänrik, öka till warp 8.
Se upp, men fortsätt framåt.
Fortsätt, bara. Rör på er. Långt in.
-Hur stort skydd får vi av grottan? -Metallen i berget skyddar nog bra.
Vi förseglar ingången.
Hoppas att luften här räcker åt oss.
Det måste finnas ventilation någonstans. Vi behöver ljus.
-Hur är det med de andra? -Bara skrapsår. Var är Carmen?
Hon klarade sig inte. Hon försökte rädda en gammal man.
Jag beklagar.
Jag tror att vi klarar oss här.
Jag är osäker på lufttillgången. Ligg stilla.
Gör inte av med energi i onödan. Med lite tur behöver vi bara vänta.
Riker anropar Enterprise.
-Riker anropar Enterprise. -Metallen avskärmar kommunikationen.
Kan metallerna skydda oss från kristallväsendet?
-Det är jag inte helt säker på. -Jag var rädd att du skulle säga det.
Störningarna på Melona intensifieras.
Anropa dem på alla kanaler, mr Worf.
Det faktum att de inte svarar behöver inte vara illavarslande.
-Störningarna kanske bryter signalen. -Jag vet.
Fortfarande inget svar.
-Öka till warp 9. Hur länge, Worf? -Sex timmar.
En är medvetslös. Vi måste ut snart.
-Vi dör om väsendet är kvar där ute. -Vi dör om vi stannar här inne.
Väsendet kanske är borta nu.
Eller så väntar det där ute.
Alla stannar här.
Kommendörkapten Riker? Är ni där?
-Kapten Worf, vilken underbar syn. -Skönt att ni är oskadda. Vad hände?
Kristallväsendet hälsade på. Två kolonisatörer dog, men resten är här.
Kommendörens loggbok, stjärndatum 45122,3.
Vi har informerat Stjärnflottan om att vi tänker jaga kristallväsendet.
Doktor Kila Marr ska hjälpa oss. Väsendet är hennes livsuppgift.
-Välkommen. Kommendörkapten Riker. -Doktor Kila Marr.
Var ni med under anfallet? Fantastiskt.
Ni är de enda som överlevt väsendets anfall.
-Vi hade tur. -Men er android var väl där också?
-Örlogskapten Data var med, ja. -Ska vi börja, då?
Jag tänkte visa er till ert rum.
När det finns överlevande att träffa?
Jag har väntat på detta. Jag vill inte slösa tid.
När vi kom ut ur grottan fanns inget kvar.
Vart vi än tittade såg vi total ödeläggelse. Inga träd, ingenting.
Det tar åratal innan något växer igen.
Jag gjorde en analys av hela området.
Det är samma väsen som utplånade kolonin på Omicron Theta.
Kristallväsendet fungerar som en gigantisk elektromagnetisk insamlare.
Den behöver massor av kraft-
-så den omvandlar alla livsformer till energi.
Det fanns ingen växtlighet. Inget lämnades kvar.
Förutom vittnen. För första gången på elva anfall.
Jag undrar varför er grupp skonades.
Den skonade inte alla. Två av kolonisatörerna överlevde inte.
Men fram till nu har det inte funnits några överlevande alls.
Grottan vi gömde oss i innehöll en stor del kelbonit och fistrium.
Vi tror att väsendet inte kom igenom detta.
Jag vill intervjua alla överlevande. Jag behöver alla detaljer jag kan få.
-Jag vill inspektera Melona snarast. -Data, ni följer med doktorn dit.
-Ja... -Jag vill sätta ihop min egen trupp.
Ingen kan mer om väsendet än Data. Han kommer från Omicron Theta.
Det vet jag. Jag känner till att hans bror Lore samarbetade med väsendet.
Förde det till Omicron Theta där det dödade allt levande.
Jag tycker att andra alternativ är befogade.
Ni får gärna ta med er fler personer, men för utredningens bästa-
-bör ni arbeta med örlogskapten Data.
Som ni vill, kommendören.
Hennes känslor är tydliga.
Fientligheten har överförts från Lore till Data.
Ni borde kanske inte ha tvingat dem samman så snart.
Om hennes obehagskänslor påverkar hennes omdöme, vill jag veta det nu.
Doktorn, det finns lämningar av bitrium.
Det fanns inte där före anfallet.
Doktorn?
Doktorn, det är tydligt att min närvaro stör er.
Men ni kan inte fortsätta ignorera mig.
Jag hör vad ni säger. Om jag hör nåt värt att besvara, hör jag av mig.
Är ni inte intresserad av bitriumet, då?
Det är gamla nyheter för mig.
Det fanns på tre andra attackerade platser.
Väsendet producerar bitrium när det har absorberat levande materia.
Jag är mer intresserad av grottan.
Det är otroligt att er grupp skonades.
-Metallerna skyddade oss nog... -Metallerna, ja.
Vid två olika tillfällen har man försökt gömma sig i grottor.
Vissa var djupare än den här. De dog ändå.
Hade de grottorna inslag av kelbonit eller fistrium?
Tunnlarna på Forlat 3 hade en hel del kelbonit, ja.
-Det kanske var båda metallerna... -Det kanske var ni.
Jag förstår inte.
Er närvaro kanske fick väsendet att skona er.
-Vad har min närvaro med saken... -Om ni hade kontakt med väsendet.
Om det var skälet till att Melona anfölls-
-dödar det inte sin bundsförvant.
Tror ni att jag lockade hit väsendet?
Det gjorde jag inte. Lores bedrägeri-
-får er att tro att jag är kapabel till samma beteende. Ni har fel.
-Vi har inte samma programmering. -Jag påstår att ni är kollaboratör.
Jag förstår det. Jag försöker förklara att det är omöjligt.
Fantastiskt. Ni känner visst ingenting? Inget jag säger sårar er.
Det stämmer.
Det finns höga halter av monokaladium i grottväggen här. Noterar ni det?
-Ja, doktorn. -Min son dog på Omicron Theta.
Han var 1 6 när kolonin anfölls.
Därför blev jag expert på kristallväsendet.
Jag har ägnat mitt liv åt att studera det, och hoppas en dag finna det.
Om jag får reda på att ni har hjälpt det på minsta lilla sätt-
-så ska jag se till att ni plockas isär, bit för bit.
-Vi har lagt in alla data ni hittade. -Vänta. Några provresultat saknas.
Ni kan verkligen hantera den där.
I mitt yrke lär man sig sköta datorer.
Förhöjda halter av kolväte, spår av bitrium, lantan...
Nitrater. Allt är normalt. Inget annorlunda.
Allt är som det brukar vara efter ett anfall.
-Är ni förvånad? -Jag har aldrig varit så tidigt ute.
Jag trodde att jag skulle hitta något nytt.
Doktorn, har ni sökt efter gammastråIning i era prover?
-Varför skulle jag göra det? -Vi kan hitta högenergireaktioner.
Om vi gör det kan vi se ett mönster hos väsendet. En bra idé, Data.
Jag förstår inte vad det ska vara bra för.
Om väsendet lämnar spår av antiprotoner, kan vi få fram det.
Här kommer resultaten.
Vi prövar en logaritmisk skala. Då får vi bättre upplösning.
-Där har vi det. Ser du? -Ja. Doktorn?
En topp vid 10 keV. En till. Ett mönster.
-Det lämnar antiprotoner efter sig. -Om det även lämnar dem i rymden-
-kan vi spåra dem, då? -Ja. Sensorerna kan söka efter dem.
Då sätter vi i gång.
-Jag borde visst tacka er. -Tacka doktor Clendenning på Omicron.
-Han var först med gammaexperiment. -Det har jag aldrig hört talas om.
Hans kunskap finns i mig.
Han var mitt i ett projekt när Omicron anfölls.
Ni lär ha kolonisatörernas erfarenheter i er-
-men jag har svårt att tro på det. -Men det har jag.
Innehållet i deras filer överfördes till mina minnesceller.
Mannen som skapade mig försökte avsöka kolonisatörernas synapser.
-Resultaten lades in i mitt nervnät. -Har ni tillgång till deras tankar?
I viss utsträckning.
Doktor Soong ville ge mig en blandning av deras minnen.
Intressant.
Där. En topp, vid tio keV.
Och igen. Det är samma mönster.
Data, kan du få fram en färdriktning?
Ja. Den är på väg till Brechtgruppen eller Argossystemet.
-Finns det befolkning där? -Ja, på två planeter i Brechtgruppen.
Sätt kurs mot Brechtgruppen.
Jag har räknat ut hur vi ska skjuta för att döda väsendet.
Fotontorpederna måste programmeras om.
Jag ger alla uppgifter till kapten Worf.
Programmera om torpederna, mr Worf. Måtte vi slippa använda dem.
-Förlåt? -Om vi slipper skjuta...
Tänker ni inte döda det?
Ni kanske ska följa med till mitt rum.
Varför jagar vi väsendet om inte för att döda det?
Det är inte vår uppgift att hämnas.
Ska vi leta rätt på det och be det att inte ödelägga fler planeter?
Visst kan vi bli tvungna att skjuta på det. Men det är en sista utväg.
Varför inte bara döda det?
Jag vill försöka kommunicera med det.
Vi vet att våra sköldar skyddar oss.
Så länge vi inte är i fara vill jag försöka kommunicera.
-Vad ska det tjäna till? -Vi kan hitta annan föda åt det.
Det är bara intresserat av att döda massor av folk. Det är en dödsmaskin.
Kaskeloten slukar miljoner bläckfiskar under sin framfart.
Den är inte ond. Den livnär sig bara. Så kan det vara med väsendet också.
En klen tröst för de som dött. De är inga bläckfiskar, de är människor!
Kristallväsendet har lika stor rätt som vi att vara här.
Data har några teorier om hur vi ska kunna kommunicera. Tala med honom.
Kom in.
-Stör jag? -Inte alls.
Jag har något att säga er.
Ni har varit hjälpsam och vänlig. I gengäld har jag bara anklagat er.
-Jag inser att jag kanske har fel. -Tack, men ni har inte sårat mig.
Ni försöker etablera kontakt med väsendet.
Det stämmer. Jag försöker skapa vibrationer i kristaller.
Som att slå lätt på ett kristallglas?
Just det. Jag ska visa er mina resultat hittills.
Vad är det egentligen för minnen ni har av kolonisatörerna?
Jag har inte allas fullständiga minnen, bara mer intensiva minnen.
Har ni några av min sons minnen?
Marr, Raymond. Smeknamn Renny. Ja, det har jag.
Jag förstår. Och hans dagböcker?
Ja.
Jag undrar... Vet ni...om han klandrade mig?
-Klandrade er för vad då? -Att jag lämnade honom på Omicron.
-Det finns inga uppgifter om klander. -Jag lämnade honom hos vänner.
Jag lät min karriär gå före.
Jag tänkte åka tillbaka, men något hände alltid.
Jag tänkte: "Jag åker nästa månad."
Men sen fanns det inga nästa månader.
Jag hittar inga negativa tankar om er.
Enligt hans personliga dagbok var han stolt. Ni var en duktig forskare.
Var han? Vad vet ni mer?
Data och Marr, kom genast till bryggan.
Vi jagas av ett främmande väsen som färdas i warpfart.
Ett nödrop från skeppet Kallisko. Något förföljer dem.
En kristallform av okänd materia...
-Hur starka är era sköldar? -De har bara minimal styrka.
-Har ni några vapen? -Bara svaga faskanoner.
Vad är detta?
Lägg in en ny kurs. Fly undan det.
Vi blir anfalIna!
Kommendören! Meddela vårt folk på Boreal 3...
Försök att återupprätta kontakten.
Det går inte. Jag får inget svar.
Kristallväsendet ger sig av.
Sätt kurs mot Kallisko. Ordna en trupp.
Kommendörens loggbok, stjärndatum 45125,7.
En trupp ledd av kommendörkapten Riker har sökt igenom Kallisko.
De har återvänt för att rapportera.
-Som vi trodde. Inga överlevande. -Inga spår av liv överhuvudtaget.
Motorerna är utslagna men kan startas om. Vi kan föra tillbaks skeppet.
Det har vi inte tid med. Be närmaste stjärnbas att skicka hit folk.
La Forge, se till att vi fortfarande spårar väsendets gammastrålar.
-Har vi nån kommunikationsform än? -Ja. Den måste bara finputsas.
Fortsätt med det. Den kan behövas snart.
Däck 1 7.
Ni har verkat försjunken i tankar sedan vi undersökte Kallisko.
Jag tycker att det är lätt... att prata med er.
-Får jag berätta något? -Visst.
När jag hörde de där männen skrika-
-tyckte jag att det var svårt att inte tänka på min son.
På det som hände med honom.
Jag har läst historier om soldater på slagfälten.
De är sårade, döende, och de ropar efter sina mödrar.
Jag har ofta undrat om min son ropade efter mig.
Om...han fortfarande undrade varför jag aldrig kom när han dog.
Kom in.
Det är på väg mot Brechtgruppen. Vi har lagt in kursen.
En sak till.
Carmens föräldrar ska informeras om hennes död. Vill du bifoga ett brev?
Det vill jag hemskt gärna.
Var det något mer?
-Får jag tala fritt? -Givetvis.
Jag undrar om inte doktorn har rätt. Vi kanske borde döda väsendet.
-Varför då? -Det har dödat flera tusen.
Det fortsätter om inte vi stoppar det.
Det vill jag inte ha på mitt samvete.
Är det bara det? Eller är du påverkad av personliga känslor?
Jag är faktiskt inte helt nybakad. Folk har dött ifrån mig förut.
Om vi försöker kommunicera med det kan vi förlora chansen att döda det.
Vi bör nog inte riskera det.
Jag ska skriva det där brevet nu.
Vi behöver kunna variera signalerna.
Jag ska ordna ett program som tillåter oss att ändra frekvensen.
Data... Du bär på en del av min sons minnen.
Det stämmer.
Kan du berätta något om Renny? Vad hade han för tankar?
Var han...överhuvudtaget lycklig på Omicron Theta?
Jag har livliga minnen av sportevenemang.
-Han spelade Parisses Squares. -Han var ung när han började med det.
De äldre barnen ville ha med honom. Han var en naturbegåvning.
Han var glad över att ha vunnit mästerskapen.
Han skrev om det. Han var så stolt.
Jag karakteriserar pulsbredden i nanosekunder. Blir det bra?
Ja, doktorn.
Er sons intensivaste minnen rör en ung kvinna vid namn Janina.
En flickvän? Det visste jag inte.
Det är ju inte sånt man berättar för sin mamma. Hurdan var hon?
Han gillade hennes vänlighet, hennes ömhet, hennes fysiska företräden.
Så där. Nu kan vi styra allt från bryggan.
Ja, doktorn.
-Får jag be dig om en viktig sak? -Jag hjälper gärna till.
Du förstår, det enda jag har kvar av Renny...
Min enda koppling till honom finns där inuti ditt huvud.
Kan du tala till mig med hans röst?
Du kan ju låta som andra, eller hur?
Det stämmer, men vad vill ni att jag ska säga?
Kanske något mer från hans dagböcker.
Det finns många brev till familj och vänner. Jag kan välja ett av dem.
Jag gjorde mitt sista prov i dag. Allt gick bra, utom cellbiologin.
Du tycker att det är viktigt, mamma. Men har jag någon användning av det?
Om några veckor ska vi på arkeologiexpedition i bergen.
Wallaces sa att det gick bra så länge det var vuxna med, så oroa dig inte.
De ser efter mig. De är jättefina. Jag gillar dem verkligen.
Men de är lite allvarliga av sig. De har inte ditt sinne för humor.
Mamma...jag saknar dig.
Kommendörens loggbok, stjärndatum 45129, 2.
Vi jagar kristallväsendet. Data och dr Marr ska försöka kommunicera-
-när vi hittar det. Jag är osäker på hur det ska gå.
Det kan bli en triumf eller en katastrof.
-Brechtgruppen är 5 ljusår härifrån. -Får vi in spår efter väsendet?
Ja. Vi vet inte exakt var det är än.
Det är mellan oss och Brechtgruppen.
Om jag börjar skicka ut signaler kanske vi lockar det att komma hit.
Vi börjar med en pulsbredd på 5 nanosekunder. En puls per sekund.
Påbörjar utsändning av signaler...nu.
-Sensorn ger inga utslag. -Öka frekvensen.
-Kommendören... -Har ni fått in någonting?
-En stor massa närmar sig i warpfart. -Stanna.
Fortsätt att skicka ut signaler. Visa på skärmen.
Aktivera sköldarna.
-Förstora. -Den är vacker.
-Vad gör den? Kollar den oss? -Möjligen. Precis som vi gör med den.
Doktor Marr, vill ni ändra frekvensen?
-Doktor Marr? -Visst, gör det.
Ändrar till 20 pulser per sekund.
-Svarar det? -Vi prövar. Öka frekvensen igen.
-30 pulser per sekund. -Väsendet skickar ut pulser.
Det fungerar. Det besvarar vår signal.
-Fantastiskt. -Det finns ett mönster i signalerna.
Det försöker kommunicera med oss.
Det tar ett tag att tolka mönstren.
Då är det möjligt. Att kommunicera...att förstå.
Jag ska pröva något annat. En oavbruten signal.
Alla pulser från väsendet har upphört.
Den gillar kanske inte det vi gör.
Doktorn, återgå till pulssignalen.
Doktor Marr? Vi måste återgå till pulssignalen.
-Troi? -Något är väldigt fel här.
Väsendet börjar vibrera. Mer och mer.
Doktor Marr, stoppa utsändningen. Det är en order. Hör ni vad jag säger?
-Jag gjorde det för din skull, Renny. -Mr Data, stoppa utsändningen.
Vibrationen ökar. Den klarar inte mer.
Jag får inte stopp på signalen. Doktor Marr har isolerat koden.
Jag kanske kan göra det härifrån.
Amplituden ökar fortfarande.
-Läget är kritiskt. -Det tar en stund att gå förbi koden.
Mr Worf, för doktorn till hennes rum.
Ja, kommendören.
-Den skadar aldrig någon igen. -Jag kanske ska följa doktorn.
-Okej. Men lämna henne inte obevakad. -Följ med mig, doktorn.
Visst.
Jag stannar hos er, doktorn.
-Hur länge kommer du att leva, Data? -Det finns ingen utsatt tidsgräns.
Så bra. Så länge du lever, lever han också.
Jag behöver din hjälp, Data.
På vilket sätt?
Precis som förut. Säg att du förstår, Renny.
Att du förstår att jag gjorde det för din skull, för att jag älskar dig.
För att jag ville att du äntligen skulle få vila i frid.
Jag hittar ingen sån fil hos er son.
Men utifrån det jag vet, genom hans minnen och det han har skrivit-
-skulle han nog inte vara lycklig. Han var stolt över er som forskare.
Och nu har ni förstört det. Ni säger att ni gjorde det för hans skull.
Men det hade han nog inte velat.
Jag tror att er son skulle ha varit mycket ledsen nu.
Jag kan tyvärr inte hjälpa er.